Politisk+udviking

  -Politisk udvikling

 Udvidelsen af det Romerske imperium resulterede i stærke politiske spændinger, både i Rom, men også mellem Rom og den italienske befolkning. Det var stadig de øverste lag i samfundet, nobiliteten, der sad på den politiske magt, og kunne drage nytte af størstedelen af det udbytte de mange krige og erobringer førte med sig.

Rom var stadig den førende magt i Middelhavet, og det resulterede blandt andet i en ny økonomisk klasse på højde med senatet – ridderstanden. Deres eneste erhverv var godsdrift, men undertiden udviklede de sig til også til stråmænd for senatet, som skatteopkrævere i provinserne

I år 133 f.Kr. forsøgte nobiliteten, at lave en uddeling af statsjord til de Jordløse bønder. Hensigten var muligvis at genskabe et rekrutteringsgrundlag til værnepligtige bønder i den romerske hær. Senatsadelen bremsede dog denne reform, ved at nedlægge Veto i folkeforsamlingen. 10 år senere forsøgte man igen at få reformen (samt en ny reform om lige borgerret) gennemført, uden om senatet. Dog kom senatet igen i vejen og stoppede udviklingen.

I selve Rom foregik også en politisk udvikling, til begyndelsen som reaktion på de forværrede forhold blandt folket. Selvom senatet stadig havde magten, udviklede der sig efterhånden to fløje i den romerske republik – optimaterne og popularerne. Begge grupper udsprang af senatet, og deres mål var egentligt det samme: at skaffe dem selv mere magt, præstige og rigdom. Det eneste der skelnede de to grupper, var metoden. For mens optimaterne satsede på senatet til at opnå deres magt, gik popularerne folkets vej. Social og politisk utilfredshed blandt folkesamlingen skabte nye muligheder og veje for tilranelse af politisk magt. 